Subtitles by sub.Trader subscene.com
Azt hittem, a magasba építhetjük a fészkünket,
a fák közé.
Elszállhatunk, mint a madarak,
a hegyek közé.
A következő történet valós eseményeken alapszik.
A II. világháború alatt minden osztrák katonát behívtak szolgálatra,
és hűségesküt kellett tenniük Hitlernek.
ST. RADEGUND, AUSZTRIA, 1939
- Burgonya. - Burgonya.
Máris mennyi van!
Emlékszel a megismerkedésünkre?
Ugyanilyen félénk voltál.
Emlékszem.
A motorkerékpárra.
A legszebb ruhámra.
Rám néztél,
és én tudtam.
Milyen egyszerű volt az élet!
Úgy tűnt, semmi nem árthat a völgynek.
A fellegekben jártunk.
A húgom hozzánk költözött.
Tetszel neki.
Megvolt az otthonunk.
Édesanyád is.
A családunk.
A falvunk.
Radegund.
ENNS KATONAI BÁZIS, 1940
Drága Fani!
Forrón üdvözöl a te kiképzésen lévő Franzod.
Ezen a héten
könnyű a dolgom.
Reggelente motorra ülök,
ami számomra mulattató.
Hahó, hegyek!
Jó lenne újra hallani, ahogy énekelsz.
Nap, hahó!
Alig várom, hogy újra lássuk egymást!
Találkoztam egy fickóval.
A neve Waldland.
- Hogy csinálod? - Hát,
két hónap után...
Sosem alakoskodik.
Kukoricásban egér lehetnék
Mindig mosolyog.
És ott, kint lennék én a...
Jó lenne még
Kismadárként élni
Drága férjem!
Azt mondják, Franciaország kapitulált.
Hazaküldik a földműveseket,
legalábbis egyelőre.
Igaz ez?
Hugi magányos.
Bár lenne neki is olyas valakije, mint te!
Hasznodat vennénk itthon.
Betörnéd a borjút.
Egyre közeleg az aratás.
Elégettük a gazt.
Mossbauertől vettem malacokat.
Négyhetesek.
Forrón üdvözöl téged
szerető feleséged:
Fani.
Drága feleségem!
Mi történt az országunkkal?
Szeretett földünkkel?
Hol vannak a gyerekek?
Odabent.
Papa jön érted!
Resie!
Mi a baj?
Behívót kaptam.
Azt hittük, végre itt a béke,
de a háború folytatódik.
Nem tudom, miért.
Hiszel abban, amiért harcolunk?
Nem igazán.
Azt tette, amit kell.
Nem hagyta, hogy összeomoljon a hazája.
Mielőtt ő feltűnt, minden az összeomlás szélén állt.
Mint Babilonban!
Idegen isteneket imádtunk.
Részeg vagy.
Ne!
Nem a barátod, hanem a polgármestered vagyok.
Mások azt mondják,
kíméljük meg a többi fajt.
Az alsóbbrendűeket.
Akik olyan hitványak, hogy már képtelenek az önutálatra is!
Sóval hintik be a földet.
Áruházat csinálnak a világból.
Idegenek árasztják el az utcáinkat.
Bevándorlók, akiket nem érdekel
a múlt, csak az, hogy mit vehetnek el!
Ez történik, ha elpusztul egy világ.
Az emberek túlélik.
De oda az életük.
Oda az életük.
Az életük értelme.
Lehullott az álarc!
Féltem a családomat.
Anyám már vén.
Igen.
Remélem, nemsokára meghal.
Nem látják a gonoszt az orruk előtt?
Már hozzászoktunk.
Bűn.
Semmi szégyen.
Légy óvatos!
Atyám, ha behívnak, én nem tudok menni.
Ártatlanokat gyilkolunk.
Lerohanunk más országokat.
A gyöngékre vadászunk.
A papok hősöknek, szenteknek kiáltják ki őket.
A katonákat, akik ezt teszik.
Lehet, hogy épp a többiek a hősök,
akik a megszállóktól védik otthonaikat.
Beszéltél erről mással is?
- A feleségeddel? - Nem.
A családdal?
Nem gondolod,
hogy mérlegelned kéne a tetteid következményeit?
Értük?
Valószínűleg agyonlőnének.
Igen.
Az áldozatod
nem válna senki hasznára.
Beszélek az esetedről a püspök úrral.
Ő bölcsebb, mint én.
Köszönöm.
Más lettél néhány hete.
Mi a baj?
Jó reggelt!
A háborúhoz gyűjtünk adományokat.
Értem.
Sajnálom...
Nézzék, már mondtam, hogy nem tudok mit adni!
Én...
Kérem...
Nincs.
Kellemes napot!
Nem járultál hozzá
a veteránok javára rendezett gyűjtéshez?
A családjuknak?
És úgy hírlik, nem voltál hajlandó
elfogadni a családtámogatást,
és más juttatásokat, amelyek az államtól jártak volna.
Miért nem?
Franz! Mondd meg!
Lazíts már egy kicsit!
Jó.
Egyedül te utasítottad vissza.
Kérlek!
Köszönöm.
Erősnek kell lennünk.
Állni kell a sarat!
Tanuljunk a kovács példájából!
Akármilyen erővel sújt le a kalapács,
az üllő nem képes,
nem akar visszaütni.
Az üllő túléli a kalapácsot.
Amit az üllőn vertek,
alakot nyer,
nem csak a kalapácstól, hanem az üllőtől is.
Ülj le!
Excellenciás uram!
Nagyon köszönöm, hogy meghallgat.
Ha Isten szabad akaratot adott,
felelősek vagyunk tetteinkért,
miként azok hiányáért,
nem igaz?
Ha a vezetőink
nem jók,
ha gonoszak,
mi a teendő?
Szeretnék megmenekülni,
de nem hazudok.
Szolgálnod kell az anyaországot!
Az Egyház ezt mondja.
Tudod, mit mondott
az apostol?
"Minden lélek engedelmeskedjék
a felső hatalmasságoknak."
Hallod a harangokat?
Beolvasztják őket
töltényeknek.
Azt hiszem, félt, hogy valami kém vagyok.
Nem mernek kiállni magukért.
Nehogy ők következzenek.
Nem róhatjuk fel a püspöknek, hogy behódol.
Abban reménykedik,
hogy az Egyházzal elnézőbb lesz a rezsim.
De már papokat is küldenek
koncentrációs táborokba.
Betiltják a körmeneteket.
Nincs beleszólásunk.
Mit tehetnénk
mi,
kisemberek?
Adj egy darab szenet!
Szenet?
Csak egyet.
- Csak egyet? - Igen.
Köszönöm.
Megfestem a próféták sírját.
Hogy az emberek felnézzenek a padokból, és álmodozzanak.
Felnéznek,
és elképzelik, hogy a krisztusi időkben
nem tennék meg a szörnyűségeket.
Nem ölték volna meg azokat, akiket most imádnak.
Megfestem a sok szenvedést, ám én magam nem szenvedek.
Csupán megélek belőle.
Annyit teszünk,
hogy megteremtjük
az együttérzést.
Megteremtjük...
Csodálókat teremtünk.
Nem követőket.
Krisztus élete közismert.
Nem akarunk emlékezni rá,
hogy ne lássuk, mi történik az igazsággal.
Sötétebb idők jönnek,
amikor az ember okosabbá fog válni.
Nem harcolnak az igazságért.
Csak levegőnek tekintik.
A szerethető Krisztust festem meg,
glóriával a feje felett.
Hogy mutathatom meg,
amit nem éltem át?
Talán egy nap merek majd kockáztatni.
Még nem.
Egy nap majd
megfestem az igazi Krisztust.
Nem fognak behívni.
Kellenek a földművesek.
Hogyan ennének az emberek?
Talán hamarosan véget ér a háború.
- Alszik már? - Igen.
Miért néztek így rám?
Színtiszta őrültség.
Ez bűn. Bűn a családja ellen, a faluja ellen.
Mások vagyunk, anyám.
Sajnálom.
De hálás vagyok, amiért minden jót kívánsz nekem.
Már így is elég nehéz volt az életed.
Az anyja olyan ridegen néz rám, mintha én tehetnék róla.
Azt akarom, amit te.
De elviselhetetlen, hogy szenvedsz miatta.
Helyetted is hoz döntést.
Tudja ő, hogy mit csinál?
Mondd meg!
Büszkeség.
Ez büszkeség.
Nem más.
Mondtak neked valamit?
Beszéltek hozzád az út mellett.
Azt mondták,
a férjük háborúzni ment.
Minek harcoljanak
értünk?
Megbántottak téged
a szavaikkal?
Mindegy.
Minden rendben?
Igen.
Mindig lázadtál.
Harcoltál a rendőrökkel.
Tudod és emlékszel is.
Ki változtatott meg?
Az asszony?
Együttérzek veled.
Nem akarok semmi rosszat.
Tudom.
Akkor?
Segíts!
Radegund szeret téged.
Te...
Te Radegund gyermeke vagy.
Nem az ellenséged vagyok.
A barátod vagyok.
- Igen? - Az vagyok.
Még mindig a mi népünkhöz tartozol.
Nem mondhatsz nemet
a fajtádnak.
És a vérednek.
És a falvadnak.
És az otthonodnak.
Meg kell óvnunk a földünket!
Amíg ő fel nem tűnt, az emberek szenvedtek. Megalázva. Leláncoltan.
Szerinted kit tesznek majd felelőssé?
Engem.
Szerinted kit fognak majd kihallgatni?
Téged felakasztanak!
Felfogtad, hogy mit jelent ez?
Fel fognak akasztani!
A családodat, a feleségedet, a gyermekeidet senki sem karolja majd fel.
Édesanyádnak meg fog szakadni a szíve!
Nyugodj meg!
Ne nyúlj hozzám!
Rosszabb vagy.
Rosszabb vagy még náluk is!
Mert ők az ellenségeink,
te viszont hazaáruló vagy!
Jártam Bécsben.
Láttam, mi történt ott.
- Elvész. - Arcba rúgták.
- Vérzett. - Eltűnik sátorából az ő bátorsága.
Megölik a bolondokat. A gyermekeket.
- És a félelmek királyához folyamodik ő. - Gyűlöletet láttam a szemükben.
Elfeledtük az igazi anyaországunkat.
Mit szólna az apád?
Mit gondolsz?
Harcolt.
- Meghalt. - Igen.
És szerinted miért halt meg?
Az árokban, a sárban?
Gondolj bele!
Jó.
Volt egy álmom.
Egy vonatot láttam.
A gőzmozdony erős és sötét volt,
vonzotta a gyerekeket.
És nem látszott, merre megy, csak
mezők és fák villantak fel.
Él bennem egy emlék,
amit egyszer tudtam.
És nincs kihez fordulnom.
Semmi nem hatol a lelkemig.
Mikor nem leltek meghallgatásra az imáink?
Ha mi hűek vagyunk hozzá, Ő is hű lesz hozzánk!
Én hiszek benne.
Ő velünk van.
Ennyi elég.
Süllyed az egész világ.
Nincs válasz.
Követni őt
őrültség.
Mihez kezdesz, Franz?
Azt kérik, hogy esküdj fel az Antikrisztusra.
Tudom, tudom.
Ez egy becstelen élet.
Vajon ez már
a világ vége,
amikor meghal
a fény?
Lélegzet vagyunk.
Nem, nem! Hamisan muzsikálnak!
Ölnek! Egymást ölik!
Áthaladó árny csupán.
Erőszak! Háború! Vér!
Téboly!
Behívtak.
Elbújhatnál az erdőben.
Elszökünk!
A hegyek közé!
Joga van az embernek kiszolgáltatnia magát a halálnak?
Az igazságért?
Örülne ennek az Isten?
Ő azt akarja, hogy békére leljünk.
Boldogságra.
Nem azt, hogy szenvedést hozzunk saját fejünkre.
Meg kell tagadnunk a gonoszt.
Meg fogod tenni, igaz?
Fani boldogsága a kezedben van.
Más férfit is kaphatott volna.
Így is elég a bajunk az életben.
Túl keveset akarsz magadnak, Fani.
Gyere ide!
Miért nem ellenkezel, Fani?
Állj ellen!
Te nem tudod, mi a boldogtalanság!
Téged nem hagyott el a férjed.
Ó, értem.
Nem válthatod meg a világot.
A világ erősebb.
Szükségem van rád.
Dolgozhatnál egy kórházban.
Nincs abban semmi rossz.
Vagy igen?
Akarsz még gyereket?
Drága fiam!
Nekem csak te vagy.
Te tudod, milyen apa nélkül felnőni.
Én tudom, milyen egyedül lenni.
Lányok! Az apátok elmegy.
Egy utazásra.
Egy hosszú utazásra.
Oda lesz jó darabig.
ENNS, 1943. MÁRCIUS 2.
Jägerstätter, Franz.
St. Radegund, Oberdonau.
Drága feleségem!
Tudom, hogy féltesz,
de könnyű a terhem.
Amikor a szenvedésemet más emberekéhez mérem,
látom, hogy az enyém a legkisebb kereszt.
Ők szörnyű szenvedéseket éltek át.
Emlékezned kell arra,
ami a szép időkben történt.
Eljött a tavasz.
A három leánykám már biztos mezítláb szedegeti a virágokat.
Jobb lenne megtudniuk, hol az apjuk.
A mesék helyett.
A fű friss zöldje jót tesz az embernek.
Egy szabad ember talán észre sem veszi.
Tegnap éjjel...
Üdvözlöm anyámat, téged
a lányokat és mindenkit.
A viszontlátásra!
Drága férjem!
Legyen veled az Úr, aki mindent jobbá tesz majd.
Üdvözöl a három lánykád.
Azt mondják, csak a jó dolgokat meséljem el neked.
Persze.
De nem lepődnél meg, ha rosszaságaikról is hallanál.
Sokszor szidom őket.
Folyton rájuk kell figyelnem.
Rosi mindig rólad kérdez.
Amikor le kell feküdniük,
azt mondja:
"Hagyjuk nyitva az ajtót,
hogy a papa be tudjon jönni!"
Étkezéskor:
"Hagyjunk a papának is!"
Énekelt neked egy dalt.
Kíváncsi volt, meghallod-e.
Rosi ma este magával akarta vinni a képedet az ágyba.
Mert mellette kellene aludnod.
Mondtam neki, hogy ha az apja hazajön, úgy is lesz.
Jó éjt!
Forrón ölel szerető feleséged:
Fani.
Hagyj minket magunkra!
Üljön le!
Mi jó származik abból, hogy ellenáll?
Azt hiszi, megváltoztatja a dolgok menetét?
Azt hiszi, a vezetés tud magáról?
Hogy a tiltakozása felhívja a figyelmüket?
Azt hiszi, bárki is megtudja, vagy hall majd róla?
Senki nem tudja, mi folyik e falak közt. Senki.
Akkor mi értelme?
Számít, hogy ez a háború igazságos vagy igazságtalan?
Tisztítja a cipőjüket.
Megtölti a homokzsákjaikat.
Akkor ártatlan?
Mi ez?
Büszkeség?
Maga jobb, mint a többiek?
Egyedül maga bölcs?
Honnan tudja, mi jó és mi rossz?
Jobban tudja, mint én?
A mennyből sugallták önnek?
Hallott egy hangot?
Van különbség az elkerülhetetlen szenvedés
és a választott szenvedés között.
Maga elfelejtette, hogy is néz ki a világ.
A fény.
Az ég.
Nem miattam lett ilyen ez a világ.
Nem is maga miatt.
Mindannyiunk kezéhez vér tapad.
Senki sem ártatlan.
Bűn, vérontás mindenütt.
Ő, aki a világot teremtette,
a gonoszért is felelős.
A lelkiismeret mindenkit gyávává tesz.
Vigyázzon, barátom!
Az Antikrisztus okos.
Az ember erényeit használja fel arra,
hogy félrevezesse.
Legdrágább feleségem!
Délelőtt 10.13-kor indulok Berlinbe.
Ne aggódj miattam!
Imádkozz értem!
TEGEL BÖRTÖN, 1943. MÁJUS 4.
Nézz le!
Le!
Fel!
Drága férjem!
A május 7-ei leveled megérkezett.
Köszönöm.
A kút csütörtökön kiszáradt.
Kellene egy jó eső.
Bekövetkezett, amitől féltem.
Senkit sem találtam, hogy segítsen a munkában,
csak Resie-t.
Strohofer céklát lopott a földünkről.
Csak a te hangodat hallom.
Rosi!
Meglátogattam az özvegyet,
Mariát.
Már két hete nem beszélt senkivel.
Az új széna reménnyel tölt el.
Az illat a pajtában.
A szél.
A búza.
Az ég.
Ő csak annyival sújt, amennyit kibírunk.
Elnézést, megmondaná...
Jägerstätter.
Az ezredest kell megkérdezni.
Találkozhatnék vele?
Elfoglalt ember.
Kérjen időpontot telefonon!
Próbáltam, de nem veszik fel.
Ez meglep.
Biztosan önnél van a hiba.
Idefenn jól működik a telefon.
Akkor hogyan kérjek időpontot?
A leveleimre sem válaszolnak.
Két napig tartott idejönnöm. Nagyon fáradalmas út volt.
Szeretett feleségem!
A te szerető férjed újabb forró ölelést küld.
Írok néhány szót, ahogy a szívemből jön.
Még ha megkötözött kézzel kell is írnom,
jobb, mintha az akaraterőmet kötnék gúzsba.
Nekik
nincsenek barátaik.
Nem fogja szerető kéz a kezüket.
Te miért vagy itt?
Hazaárulásért.
Láttak bánatot.
Szégyent.
Pusztítást.
Milyen erősek lélekben!
Amikor feladod a gondolatot, hogy túléld bármi áron,
új fény árad be.
Azelőtt folyton rohantál,
sosem volt időd.
Most temérdek időd van.
Azelőtt senkinek sem bocsátottál meg,
könyörtelenül ítélkeztél.
Most látod saját gyengeséged,
hogy megérthesd mások gyengeségét.
Maga szerint...
ez az én művem?
Azelőtt más ember volt.
Miattad változott meg.
Drága gyermekeim!
Rátok gondoltam Úrnapján.
Harangszó zeng a földek felett.
Megnéztelek volna benneteket a koszorúitokban.
Ölel odaadó apátok
a messzi távolból.
Drága férjem!
Szeretettel ölellek ezen a vasárnapon.
Mind aggódunk érted.
Remélem, nem mennek rosszul a dolgok.
A lányok ölelnek.
Loisi azt mondja, együtt majd összecsókolnak téged.
Gondolatban mindig veled vagyok.
Elmehetek Salzburgba.
Papa felajánlotta, hogy elkísér.
Úrrá lett rajtam a félelem.
Tudom, nem kellene hagynom.
Bízz a jó diadalában!
Jó emberrel nem történhet gonoszság.
A verebek sem esnek le a földre.
Isten figyel.
Sajnálom.
Egy apa
szereti gyermekét.
Egy apa
boldognak akarja látni gyermekét.
Azt akarja, hogy az élet ne terhelje.
És te
olyan jó gyerek vagy!
Franz is.
Jobb elszenvedni az igazságtalanságot, mint előidézni.
A bíróság engem jelölt ki védőügyvédjének.
Ha jól értem, ön kifejezetten a katonai szolgálat ellen tiltakozik.
De ha hajlandó egészségügyi szolgálatba állni,
dolgozhatna
mint kórházi beteghordó, vagy ilyesmi.
És akkor ejtenék a vádakat.
Fel kellene esküdnöm Hitlerre?
Szavak! Az ilyesmit senki sem veszi komolyan.
Nem megy.
Ön makacs ember.
Itt hagyom önnél ezt a papírt. Tartsa magánál!
Írja alá,
és szabadon távozhat!
De én szabad vagyok.
Akkor miért vagyok itt?
Nem tudom.
Te...
pásztorom vagy.
Füves legelőkön nyugtatsz engem.
Az élet vizének folyójánál.
Te...
erőm vagy.
Te mutattál nekem utat.
Te...
fényünk vagy.
A sötétség számodra nem sötét.
Vigyél minket örök fényedhez!
Hozzád.
Az igaz,
sosem kihunyó fényhez.
Testvérednek szólítasz.
Atyám!
Hozzád kiáltok.
Kősziklám.
Váram.
Azt tehetek veled, ami tetszik.
Senki sem tudja meg. Senkit sem érdekel.
Senki sem mozdulna, hogy megállítson.
Ki lát bennünket?
Adj nekem erőt,
hogy kövesselek!
Lélek,
vezess engem!
Mutasd az utat!
Uram,
nem teszel semmit.
Merre vagy?
Miért teremtettél minket?
Akik háborúban szenvedtek, azoké lett a mennyek országa?
A szelídek örökölték a földet?
A bölcsek megcsalnak minket.
Félnek.
Olyan voltam, mint te.
Vallj!
Az istenedben nincs szánalom.
Magunkra hagyott minket.
Ahogy Krisztusodat is,
a fiát!
Mikor adta meg utoljára mindennapi kenyerünket?
Mikor szabadított meg utoljára a gonosztól?
Ha csak a kezdetét látnánk az ő királyságának!
A hajnalát!
De...
Semmi.
Soha semmi!
Miért halnál meg értük?
Próbálj meg elmenekülni! Próbálj...
Az embered hiába halt meg.
Eljött.
És mindezt a semmiért.
Húsz évszázadnyi bukás áll mögöttünk.
Egy sikeres szent kellene.
Igen.
Senki nem segít nekünk,
hát mi oldjuk meg a dolgot.
Nővérem?
Igen.
Gyere!
Jól van.
Igen.
Drága feleségem!
Még mindig nem tudom, mit tartogat számomra a jövő.
De az eddigieknél aligha jobbat.
Mégis, most kezdődik a június.
A legszebb hónap.
A természet nem vesz tudomást az embereket ért bánatról.
Habár innen nem sokat látni,
úgy képzelem, minden sokkal zöldebb, mint az elmúlt években.
Hajnalban
feketerigók hangos énekét halljuk az ablakaink alatt.
Úgy tűnik, szabadabbak,
és több békét meg boldogságot ismernek
még oktalan állatokként is,
mint az emberek,
akiknek megadatott a megértés ajándéka.
Többet adott vissza, mint amit adtam.
Találtam itt egy fickót
a kiképzésem idejéről.
Franz?
Franz!
Te vagy az!
Mit keresel itt? Mit műveltél? Bűnöző lettél!
Jókedvre deríti a többieket.
Jól megvagyunk itt.
Együtt jóban-rosszban.
A családunkról kérdez.
Ne aggódj!
A gond gyorsan elszáll.
Igen, egyél! Egyél! Egyél!
- Csak ennyid van? - Igen.
Hallottál a Scharfrichterről?
A hóhérról, aki lefejez?
Nagyon jól öltözött ember.
Idejön egy
nagy kalapban.
Jó ízlésű ember.
Levágja a fejed, de szép pontosan,
és mielőtt bármi bevillanna,
csak...
Milyen érzés lehet?
Talán a tested öreg, a fejed fiatal, és látod, ahogy lerepül a fejed.
És a karoddal
nyúlsz is
a fejed után.
Úgy, összeláncoltan.
És megfogod a fiatal fejed,
és visszateszed a testedre.
És kinyitod a szemed,
és a láncok eltűntek!
De mi lesz aztán?
Talán meglátod a Holdat.
Vagy a csillagokat.
Tudod, még ha esik is,
süt a nap.
A nap ugyanúgy süt jóra és gonoszra egyaránt.
Több a lánc, mint a veszett kutya.
Bár lenne feleségem!
Meg egy tanyám.
Meg almafáim.
Meg cseresznyefám.
Meg
talán egy kis szőlő?
Saját bort termeszthetnénk.
Fehérbort.
Meg vöröset. A vöröset télire.
A fehéret pedig nyárra.
Nem innánk túl sokat.
Imádkoznánk. És dolgoznánk.
De néha jó egy kis ital.
Néha
elmennénk templomba.
És néha nem. Néha
otthon maradnánk.
És zenélnénk.
BIRODALMI HADBÍRÓSÁG, 1943. JÚLIUS
Mit tud felhozni a mentségére?
Tartunk egy rövid szünetet.
Tessék!
Kérem...
- Üljön le! - Köszönöm.
Ön szerint bármi, amit tesz,
változtat a háború kimenetelén?
Hogy a bíróságon kívül bárki is hall majd önről?
Senkit nem változtat meg.
A föld forog tovább.
Talán épp az ellenkezőjét éri el azzal, amit tesz.
Valaki más tölti be az ön helyét.
Elítél engem?
Nem ítélem el.
Nem mondom, hogy: "Ő gonosz. Nekem van igazam."
Nem tudok mindent.
Egy ember
hibázhat.
Úgy,
hogy nem jön ki belőle,
és nem tisztázhatja magát.
Talán már visszakozna, de nem tud.
De
él bennem egy érzés,
hogy nem tehetek olyat,
amit helytelennek hiszek.
Jogában áll, hogy ezt tegye?
Jogomban áll, hogy ne tegyem?
A bíróság ítélete
halál.
Szóval, ma kihirdették az ítéletet.
De még
meg kell erősíteni.
Írja alá a papírt a cellájában, és kiszabadul. El tudom intézni.
Az ügyvédjétől jött!
Halálra ítélték.
Berlinbe kell mennem.
Veled tartok.
Franz!
Ezzel senkinek nem tesz jót.
Senkinek.
Talán ez az utolsó lehetőség, hogy lemondjon erről
az értelmetlen álláspontról.
Tegye meg!
Franz.
És azonnal kérelmezem, hogy állítsák le az ítélet végrehajtását,
de késlekedés nélkül tegyük!
Megértette?
Most.
Ezzel komoly veszélyt vállalok. Kockára teszem a karrieremet,
a személyes biztonságomat.
A vádakat ejtenék, ezt biztos, csak
gondold meg magad!
Könyörgöm!
Hamarosan vége a háborúnak.
Talán...
talán nem is találod magad szembe olyan helyzettel, ami ellen tiltakozol.
Szerelmem!
Franz!
Nem érted, mi következik?
Nincs sok időnk!
Istent nem érdekli, amit mondasz, csak ami a szívedben van.
Mondd az esküt, és gondolj, amit akarsz!
Te megérted?
Szeretlek.
Bármit teszel.
Bármi
következik.
Veled vagyok.
Mindig.
Tedd, ami helyes!
Ne! Eresszen el!
Azt mondtad:
"Zörgessetek,
és megnyittatik néktek.
Kérjetek,
és adatik néktek."
Te mindig jó voltál hozzám.
És a fiamhoz.
Én meg...
Bocsáss meg!
Te...
Te jobban szereted őt, mint én.
Adj neki bátorságot!
Bölcsességet!
Erőt!
Atyám...
Holnap vége lesz.
Köszönöm, Atyám.
Nos, drága gyermekeim!
Amikor anyátok ezt a levelet olvassa nektek,
apátok már halott.
Isten kegyelméből hamarosan újra találkozunk.
Drága feleségem és anyám!
Nem tudtalak megkímélni benneteket a bánattól,
amelytől miattam szenvedtek.
És most,
drága szeretteim,
továbbra is imádkozzatok értem!
Én imádkozom értetek.
A túloldalról.
1943. AUGUSZTUS 9.
Mit írjak?
Franz!
Lesz idő, amikor tudni fogjuk, mire volt mindez jó.
És nem lesz többé rejtély. Tudjuk majd,
miért
élünk.
Összegyűlünk majd.
Gyümölcsfákat ültetünk.
Réteket nevelünk.
Újra felépítjük a vidéket.
Franz.
Ott találkozunk.
A hegyek között.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
"...Mert a világ jósága nagyrészt nem történelmi tettekből növekszik;
és az, hogy a te sorsod s az enyém nem alakult rosszabbul,
nagyrészt azoknak köszönhető, akik tisztességes, rejtett életet éltek,
és ma jeltelen sírban nyugszanak." - George Eliot
A Franz és Fani Jägerstätter közti levélváltás részletei
Franz Jägerstätter: Levelek és írások a börtönből című könyvéből származnak.
ALEXANDRA MALICKNAK
Magyar szöveg: Zalatnay Márta